Одеський національний університет імені І. І. Мечникова
(повне найменування вищого навчального закладу)
Філологічний факультет
(повне найменування інституту/факультету)
Кафедра прикладної лінгвістики
(повна назва кафедри)

Дипломна робота
бакалавра

на тему: «Дискурсно-прагматичні особливості діалогічного мовлення дітей дошкільного віку»

«Debatable-pragmatic features of dialogical speech of children of preschool age»

                                 Виконала: студентка денної форми навчання
                                 напряму підготовки  6.020303 Філологія
                                 Губа Антоніна Валеріївна
                                               Керівник     к.філол.н., доц. Шевчук Л. В. 
                                 Рецензент    к.філол.н., доц. Вдовиченко Н. В.

Рекомендовано до захисту:
Протокол засідання кафедри
№ ___ від ____________2018 р. 
Завідувач кафедри
	  проф. Кондратенко Н.В.
	(підпис)		Захищено на засіданні ЕК № 4
протокол № __ від __________2018 р.
Оцінка______________/___	___/_____
(за національною шкалою, шкалою ЕСТS, бали)
Голова ЕК
	  проф. Кондратенко Н.В.
	(підпис)		

Одеса – 2018

ЗМІСТ
ВСТУП
РОЗДІЛ 1. ПРОБЛЕМА КЛАСИФІКАЦІЇ МОВНИХ АКТІВ6
1. 1.	Типи мовних актів6
1. 2.	Класифікація іллокутивних актів9
РОЗДІЛ 2. ДІАЛОГІЧНА МОДЕЛЬ КОМУНІКАЦІЇ: ПРАГМАТИЧНИЙ АСПЕКТ………………………………………………………………………….15
2. 1. Поняття дискурсу5
2. 2. Розвиток діалогічного мовлення дитини20
2. 3. Прагматичні особливості діалогічного дискурсу дітей25
РОЗДІЛ 3. ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНЕ ДОСЛІДЖЕННЯ ДИСКУРСНО-ПРАГМАТИЧНИХ ОСОБЛИВОСТЕЙ ДИТЯЧОГО МОВЛЕННЯ30
     3. 1. Методика проведення експерименту…………………………………..30
     3. 2. Результати експерименту……………………………………………….31
ВИСНОВКИ……………………………………………………………………...38
СПИСОК ВИКОРИСТАНОЇ ЛІТЕРАТУРИ40

ВСТУП

Дитяче мовлення - це особливий етап онтогенетичного розвитку мовлення дітей дошкільного та молодшого шкільного віку.  	До вивчення феномену дитячого мовлення у свій час закликали В. О. Богородицький, Л. В. Щерба, О. О. Реформатський,  Ш. Баллі.
	Дослідження мовлення дітей викликає значний інтерес, тому що  розширює наші уявлення не лише про оволодіння мовою, але й також про саму мову, про її функціонування в мовленнєвій діяльності, не тільки про становлення пізнавальних та інших психологічних процесів, але і про їх будову, розширює наші знання про людину взагалі.
	Дитяче мовлення в наш час вивчається різними науками. Найчастіше його виділяють як об’єкт дослідження психологія, психолінгвістика та лінгвістика. У лінгвістиці генезис мовлення розглядається з позиції ідей Л. С. Виготського в загальному контексті розвитку дитини, у тісному зв’язку з проблемою вікової  періодизації.
На сьогодні існують різні терміни для визначення науки, що вивчає дитяче мовлення: онтолінгвістика, вікова психолінгвістика, мовленнєвий онтогенез, логогенез. 
Сучасний аналіз дитячого мовлення здійснюється в трьох напрямах: психолінгвістичному, соціолінгвістичному та прагмалінгвістичному. Прагмалінгвістичний  напрям дослідження дитячого мовлення в Україні представлений роботами  Л. Боть, О. Ю. Моісеєнко, О. О. Рульової, І. В. Сухан та ін. Вони проводили дослідження мовленнєвої діяльності дітей таких країн, як Україна, Англія, Греція, Росія, Франція.
Актуальність нашої роботи полягає в тому, що це комплексне дослідження дискурсно-прагматичних особливостей дітей дошкільного віку – носіїв української мови. 
Наукова новизна роботи полягає в практичному дослідженні прагматичних особливостей діалогічного мовлення україномовних дітей від трьох до п’яти  років. 
Об’єктом дослідження в нашій роботі є діалогічне мовлення дітей дошкільного віку з однолітками та дорослими. 
Предмет дослідження є дискурсно-прагматичні особливості діалогічного мовлення україномовних дітей від трьох до п’яти  років. 
Матеріалом дослідження стали дані магнітофонних та графічних записів живого спонтанного мовлення дітей Михайлівського дитячого садка Одеської області під час спілкування з однолітками та дорослими в різних комунікативних ситуаціях. Тривалість диктофонних записів становить шість з половиною годин.
Метою дослідження є аналіз мовленнєвих актів дітей молодшого шкільного віку в різних ситуаціях спілкування. Відповідно до зазначеної мети були поставлені такі завдання:
1.	розглянути загальні закономірності розвитку мовлення дитини дошкільного віку;
2.	дослідити розвиток діалогічного мовлення дитини;
3.	описати дискурсно-прагматичні особливості спонтанного дитячого мовлення в ситуації їх спілкування з однолітками та в ситуації спілкування з дорослими;  
4.	встановити дискурсно-прагматичні подібності та відмінності діалогічного спонтанного дитячого мовлення;
5.	описати дискурсно-прагматичні аспекти спонтанного дитячого монологу. 
Для досягнення поставленої в роботі мети було використано такі методи дослідження: аналіз та синтез, метод прихованого спостереження (аудіозапис усного мовлення) та спостереження, описовий метод, формалізація.
Теоретична значущість полягає в отриманні нових знань про дискурсно-прагматичні особливості дитячого мовлення в конкретних ситуаціях мовленнєвого спілкування. Результати роботи є певним внеском у розробку теоретичних аспектів лінгвістичної прагматики, проблем україномовного дискурсу.
Практична значущість роботи полягає в можливості використання результатів проведеного дослідження в курсах «Основи теорії мовної комунікації», «Прагмалінгвістика», «Психолінгвістика», «Мовленнєва діагностика в навчальних закладах»  тощо як ілюстративний матеріал. 
Струтура роботи. Дипломна робота складається зі вступу, трьох розділів (розділ 1 «Проблема класифікації мовних актів»; розділ 2 «Діалогічна модель комунікації: прагматичний аспект»; розділ 3 «Експериментальне дослідження дискурсно-прагматичних особливостей дитячого мовлення»), висновків та списку використаної літератури – 45 позицій. 

ВИСНОВКИ
Комунікація у формі спільної діяльності, мовного спілкування є необхідною та специфічною умовою розвитку дитини. Усі фактори, що сприяють спілкуванню дитини з дорослими, є сильними стимуляторами її психічного розвитку. Значення спілкування для розвитку дитини раннього віку пояснюється тим, що предметні, ігрові, образотворчі, трудові дії виникають і розвиваються за умови засвоєння їх у спілкуванні з дорослими людьми як носіями суспільно-історичного досвіду людства. 
Спілкування з однолітками є також значущим. Завдяки йому діти опановують деякі види діяльності, які неможливо здійснювати поодинці, вчаться застосовувати на практиці норми поведінки, вправляються в моральних вчинках. Спілкування з однолітками тісно пов'язане з предметною діяльністю і постійно переломлюється через призму спілкування з дорослим.
Розвиток діалогічного мовлення відіграє провідну роль у процесі мовного розвитку дитини і займає центральне місце в загальній системі роботи з розвитку мовлення в дитячому садку. Навчання діалогу можна розглядати і як мету, і як засіб практичного оволодіння мовою. Засвоєння різних сторін мови є необхідною умовою розвитку діалогічного мовлення, і в той же час розвиток діалогічного мовлення сприяє самостійному використанню дитиною окремих слів і синтаксичних конструкцій. Зв'язне мовлення вбирає в себе всі досягнення дитини в оволодінні рідною мовою, її звуковим, словниковим та граматичним складом. 
Діти в спілкуванні з однолітками та дорослими виявляють себе комунікативно компетентними. 
Аналіз структури розмов дітей з однолітками  та дорослими показує зв’язок мовної  комунікативної  компетенції  дитини  з   процесом  становлення  особистості. Саме  в умовах спілкування дитина стикається з необхідністю застосовувати на практиці норми поведінки щодо інших людей та пристосовувати  ці  норми  та  правила  до  різноманітних   конкретних   ситуацій. 
Вивчення дискурсно-прагматичних особливостей спонтанного діалогічного мовлення дошкільників було проведено нами на матеріалі спілкування дітей з однолітками, батьками та вихователями.  Мовленнєва поведінка дітей  розглядалась у взаємодії та в залежності від мовленнєвої поведінки співрозмовника. 
Прагматичні особливості  дитячого  мовлення в ситуації спілкування з дорослими залежать від того, з ким спілкується дитина - зі своїми батьками  чи з малознайомими  дорослими.
Пізнавальні мотиви спілкування породжені потребою у нових враженнях, що спонукає її звертатися із запитаннями до дорослих. Ділові мотиви спілкування виникають у процесі задоволення потреби дитини в активній діяльності, внаслідок усвідомлення необхідності допомоги дорослих. Особистісні мотиви становлять суть спілкування дитини і дорослого. На відміну від пізнавальних і ділових, які відіграють службову роль і опосередковують досягнення дитиною віддалених, кінцевих мотивів, особистісні мотиви остаточно задовольняються у спілкуванні. 
Відповідно до класифікації іллокутивних актів Дж. Серля, ми вилучили із польового матеріалу  п’ять груп мовленнєвих актів: репрезентативи, директиви, комісиви, експресиви та декларативи.
Наші спостереження показали, що найчастотнішими репрезентативами в мовленні дітей є інформування про плани / наміри – 33%; на другому місці – встановлення атрибуції - 22%; констатація-пояснення – 17%; в однаковій кількості репрезентативи наявності / відсутності об’єктів та констатація дії – 11%; найменше репрезентативів встановлення фактів – 6%.
Найчастіше в мовленні дітей використовуються такі комісиви: згоди / незгоди – 45%, обіцянки – 33%; погрози – 22%. Варто зазначити, що такі види комісивів, як попередження, урочистої обіцянки, клятви та приймання віри, за нашими спостереженями виявлено не було. 
Дослідження експресивних мовленнєвих актів дітей виявило такі результати: найчастіше в мовленні дітей виявляється позитивне ставлення до особи чи предмета – 33%; в однаковій кількості зафіксовано експресиви негативного ставлення, вибачення та вітання – 17%; найменше експресивів подяки – 11% та скарги – 5%. 
Слід зазначити,  наше дослідження мовлення дітей показало, що для спілкування діти використовують не всі типи мовленнєвих актів. Найбільш застосовують репрезентативи (41%), експресиви (41%) та комісиви (18%), оскільки вони розвиваються, ще у так званому «домовленнєвому періоді» і вже до трьох – чотирьох років набувають достатнього розвитку. Також варто звернути увагу, що у живому спілкуванні одне висловлювання може виконувати декілька дій. 
Подальшого дослідження потребують особливості відображення дискурсно-прагматичних особливостей дитячого мовлення в художніх творах, зокрема  залежність репрезентації  дитячого  мовлення  від   індивідуального  авторського  стилю. 

СПИСОК ВИКОРИСТАНОЇ ЛІТЕРАТУРИ

1. Арутюнова Н. Д. Язык и мир человека / Н. Д. Арутюнова– М.: Наука, 1999. – 385 с.
2. Базжина Т. В. Диалог на начальном этапе языкового развития // Детская речь: Лингвистический аспект. – СПб., 1992. – С. 57 – 66.
3. Бахтин М. М. Проблема речевых жанров //  М. М. Бахтин // Эстетика словесного творчества. – М.: Наука, 1986. – С. 250 – 296.
4. Богданов В. В. Иллокутивная сила высказывания и перформативный глагол // В. В. Богданов // Содержательные аспекты предложения и текста. - Калинин: КГУ, 1983. - С. 27-38. 
5. Бородич А. М. Методика розвития речи детей: Учеб. пособие для студентов пед. инст. / А. М. Бородич - М.: Просвещение, 1981. - 321 с.
6. Боть Л. Прагматичні особливості усного мовлення дітей молодшого шкільного віку / Л. Боть // Мовознавчий вісник. - 2010. - Вип. 11. - С. 202-205.
7.	 Вайнштейн А. М. Принципы и методика лингвистического описания детской речи / А. М. Вайнштейн // Детская речь и пути ее совершенствования / А. М. Вайнштейн. – Свердловск, 1989. – С. 42. 
8.	Винарский Е. М. Ранее речевое развитие ребенка и проблемы дифектологии / Е. М. Винарский. – М.: Смысл, 1995. – С. 87-88. 
9.	Выготский Л. С. Мышление и речь / Л. С. Выготский — М.: Смысл, 1996. – 1136 с.
10.	Галигузова Л. Н. Этапы Общения: от года до семи лет / Л. Н. Галигузова, Е. О. Смирнова. - М.: Смысл. 1982. – 268 с.
11.	Гвоздев А. П. Вопросы изучения детской речи / А. П. Гвоздев. – М.: АПН РСФСР, 1961. – 471 с. 
12.   Горелов И. Н. Основы психолингвистики / И. Н. Горелов, К. Ф. Седов; [3-е изд. перераб. и доп.]. – М. : Лабиринт, 2001. – 304 с.
13.	Гридина Т. А. Онтолингвистика / Т. А. Гридина // Язык в зеркале детской речи / Т. А. Гридина. – М.: Флинт 2006. – 340 с.
14.	 Доброва Г. Р. Онтогенез персонального диксиса / Г. Р. Доброва – СПБ.: Лук, 2003. – 347 с.
15.	 Елисеева М. Б. Речевой онтогенез: взгляд лингвиста / М. Б. Елисеева. – М.: Логопед, 2005. – С. 11 – 18.
17.	Елисеева М. Б. Становление индивидуального языка системы ребенка /                 М. Б. Елисеева – М.: Логопед, 2015. – 278 с.
18.	 Загрінко А. П. Основи мовленнєвої діяльності / А. П. Загрінко, І. Р. Домрачева. – Донецьк: Український культурологічний центр, 2001. – 56 с.
19.	Запорожец А. В. Психологическое изучение развития моторики ребенка-дошкольника. Вопросы психологии ребенка дошкольного возраста / А. В. Запорожец. – М.: Логопед, 1995 – 286 с.
20.	 Касьянов В. М. Развитие ребенка и окружение (Формирование языковой функции. Детская нервозность) / В. М. Касьянов. – М.:                    МГПИ, 1971. -169 с.
21.  Кобозева И. М. Теория речевых актов как один из вариантов теории речевой деятельности //  И. М. Кобозева // Новое в зарубежной лингвистике. - М.: Прогресс, 1986. - Вып. 17. - С. 7-21. 
22.	 Кольцова М. М. Ребенок учиться говорить / М. М. Кольцова. – М.: Сов. Россия, 1979. – 129 с. 
23.  Красных В. В. Коммуникативный акт и его структура / В. В. Красных // Функциональные исследования: сб. по лингвистике. - Вып. 4. - 1997. - С. 34 - 49. 
24.	Левина Р.Е. Воспитание правильной речи у ребенка / Р.Є. Левина. - М.: Просвещение, 1980. - 290 с. 
25.	 Леонтьев А. А. Основы психолингвистики / А. А. Леонтев. – М.: Смысл, 2003. – 287 с. 
26.	 Леонтьев А. А. Речевое воздействие. Проблемы прикладной психолингвистики / А. А. Леонтьев // Основные направления прикладной психолингвистики в СССР / А. А. Леонтьев. – М.: Наука, 1972. – С. 1–24. 
27.	 Лепская Н. И. Язык ребенка / Н. И. Лепская. – М.: Наука 2013. – 223 с.
28.	 Моісеєнко О. Ю. Дискурсно-прагматичні особливості дитячого мовлення (на матеріалі сучасної англійської мови) : автореф. дис. на здобуття наук. ступеня канд. філ. наук : спец. 10.02.04 "Германські мов" / О. Ю. Моісеєнко– К., 1999. – С. 20 – 26.
29.  Моiсенко О. Ю. Мовна комунiкативна компетенцiя дитини та її зв’язок з процесом становлення особистостi / О. Ю. Моiсенко // Соцiально-полiтичнi та правовi проблеми формування особистостi i держави. – Хмельницький: Технологiчний унiверситет Подiлля, 1998. – С. 173-175.
30.  Моісеєнко О. Ю. Реалізація аспектів контексту ситуації у засобах когезії / О. Ю. Моісеєнко // Мова у соціальному і культурному контексті. - К.: КДУ, 1997. - С. 211-215.
31. Моісеєнко О. Ю. Фактор статі в структурі усної розмови (на матеріалі дитячого мовлення) // Вісник Київського університету. Іноземна філологія.  К: КДУ. 1998.  Вип.27.  С. 56  58.
32.  Остин Дж. Л. Слово как действие // Дж. Л. Остин // Новое в зарубежной лингвистике. - М.: Прогресс, 1986. - Вып. 17. - С. 22-129. 
33.	 Пиаже Ж. Речь и мышление ребенка / Ж. Пиаже. – М.:     Прогрес, 1994. -582 с.  
34.   Рулёва Е. А. Стратегии создания детских неологизмов во французском, греческом, украинском и английском языках. / Е. А. Рулёва // Записки з романо-германської фiлологiї / Пiд ред. I. М. Колегаєвої. Випуск 11. - Одеса: Латстар, 2002. - С. 249-259.
35.	 Селіванова О. О. Лінгвістична енциклопедія / О. О. Селіванова. – П. : Довкілля-К, 2011. – 844 с.
36. Селіванова О. О. Основи теорії мовної комунікації: Підручник. – Черкаси : Видавництво Чабаненко Ю. А., 2011. – 350 с.
37.  Серль Дж. Р. Классификация речевых актов // Дж. Серль // Новое в зарубежной лингвистике. - М.: Прогресс, 1986. - Вып. 17. - С. 170-194. 
38. Снитко Е. С. Типи називної діяльності в онтогенезі мовлення / Е. С. Снитко // Лінгводидактика слов’янських мов як феномен культури / Е. С. Снитко. – К.: ІСДО, 1993. – С. 35–39. 
39.  Сухих С. А. Репрезентативная сущность личности в коммуникативном аспекте реализаций / С. А. Сухих. - Краснодар: КубГУ, 1997. - 332 с. 
40.   Фрумкина Р. М. Детская речь как уникальное свидетельство для наук о человеке / Р. М. Фрумкина // Психолонгвистика : Учебник для студ. высш. учеб. заведений. – М. : Академия, 2001. – 320 с.
41.	 Цейтлин С. Н. Язык и ребенок : Лингвистика детской речи / С. Н. Цейтлин. – М.: Гуманит изд. Центр ВЛАДОС, 2000. – 240 с. 
42.  Шевчук Л. В. Практикум з мовленнєвої діагностики в навчальних закладах. Для студентів – 7.030505 «Прикладна лінгвістика» / Л. В. Шевчук. – Одеса: Астропринт, 2003. – 96 с.
43. Halliday M. A. K. Linguistic studies of text and discourse / M. A. K. Halliday / [ed. Jonathan Webster]. – London-New York, 2002. – 288 p.
44.  Moiseyenko E., Birkun L. The  Role  of  Linguistic  Analyses  in  Instruction,  Description and Narration Competence Formation // IATEFL-Ukraine Newsletter.- Kyiv: Kyiv State Linguistic  University,  1998.- № 14.- P. 15-20.
45.	 Stern С. Die Kindersprache : Eine psychologische und sprachtheoretische Untersuchung / С. Stern. – Leipzig, 1907. – 180 с.