Одеський національний університет імені І. І. Мечникова
(повне найменування вищого навчального закладу)
Філологічний  факультет
(повне найменування інституту/факультету)
Кафедра  української  літератури
(повна назва кафедри)

Дипломна   робота
                                          бакалавра
(освітньо-кваліфікаційний рівень)

на тему: «Художня своєрідність творів для дітей Олени Пчілки»

 «The peculiarities of Olena Pchilka’s literary works for children»

                                 Виконала: студентка заочної форми навчання
                                 спеціальності  6.020303 «Українська мова і література»
                                 Брижата  Інна Вікторівна
                                               Керівник:   к. філол. н., доц. Мостова Л. Б. ___________ 
                                 Рецензент:  к. філол. н., доц. Костенко Г. К.

Рекомендовано до захисту:
Протокол засідання кафедри
№ ___ від ____________2016 р. 

Завідувач кафедри
	 доц. Шупта-В’язовська О. Г.
	(підпис)		Захищено на засіданні ДЕК № 2
протокол № __ від __________2016 р.
Оцінка______________/___	___/_____
(за національною шкалою, шкалою ЕСТS, бали)

Голова ЕК
________ доц. Шупта-В’язовська О. Г.
     (підпис)		

Одеса  –  2016 
З   М   І   С   Т  :

В С Т У П . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  с.  3 - 7

РОЗДІЛ    І. 
Громадянськість як соціально-
моральний аспект творчості Олени Пчілки. . . . . . . . .  .  с.  8-12 

РОЗДІЛ    ІІ.
Казка як літературний жанр . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . с.13-20

2.1. Основні риси казки як літературного жанру . . . . . . . . . . . .с.13-17
2.2. Відмінність літературної казки від фольклорної . . . . . . . . с.17-20

РОЗДІЛ    ІІІ.
Специфічні риси казок Олени Пчілки . . . . . . . . . . . . . . . .с.21-32

В И С Н О В К И. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  с. 33-37

СПИСОК  ВИКОРИСТАНОЇ  ЛІТЕРАТУРИ. . . . . . . . . . с. 38-41

В  С  Т  У  П
                                                                       «Діти – се наш дорогий скарб,
                                                                         се наша надія, се – Молода Україна»
                                                                  (Олена Пчілка (О. П. Косач-Квітка)

Актуальність дослідження. В історії української літератури ім’я Олени Пчілки тісно пов’язане з дитячою літературою, а саму письменницю можна вважати першим класиком української літератури для дітей.
Олена Пчілка (Ольга Петрівна Косач-Драгоманова, 1849-1930) посідає значне місце у розвитку української культури. Але і та роль її – автора багатьох прозових, поетичних і драматичних творів, критика, публіциста, перекладача, фольклориста та етнографа, редактора й видавця, громадського діяча – стало відомим широкому загалові лише недавно. Впродовж майже семи десятиліть можновладці намагалися стерти той слід, який залишила ця видатна жінка, вбити пам’ять про неї. Вони не могли їй вибачити той безкомпромізм, який вона виявила в усьому, що стосувалось України (а це і протести національних утисків, і русифікація, і послідовне обґрунтування спроможності української культури посісти гідне місце в світовій культурі, і пропагування української історії, що будила в нащадків національну свідомість). 
Олена Пчілка прийшла в літературу в один із найтяжчих періодів у житті українського та інших народів, що населяли Російську імперію, а саме у період боротьби за рідну культуру і школу в П половині                    ХІХ століття. Російський царизм неухильно провадив політику великодержавного шовінізму. Царський міністр Валуєв твердив, що «ніякої української мови не було, нема і бути не може». Положення про початкові народні училища 1864 і 1874 р.р. забороняли викладання в школах будь-якими іншими мовами, крім російської, а також заборонявся друк дитячої літератури українською мовою.
Письменницю турбували наслідки імперської політики, які призвели до порушення взаємозв’язку людини з історичним процесом, зруйнували механізм соціально-культурної спадкоємності, без якого не можна забезпечити формування духовності. Недарма учень Олени Пчілки Петро Одарченко в листах до письменниці простежує зв’язок між духовними традиціями Григорія Сковороди, Тараса Шевченка, Лесі Українки. Основоположні засади їхніх ідей є і тією естафетою, яку перейняли нащадки.
Олена Пчілка, можливо, як ніхто інший, була різнобічно причетна до розвитку української дитячої професійної /елітарної  урбанізованої культури, до підняття її на новий щабель. Таку роль вона змогла відіграти саме тоді, коли для людини (дитини) хоча й стає значущим авторитет однолітків, проте старші не можуть істотно корегувати поведінку дитини, прищеплюючи їй традиційні культурні цінності. Тим вагомішою видається скерованість Олени Пчілки на формування цілісної особистості періоду дитинства (від народження до дванадцяти-чотирнадцяти років), закоріненої і в народну, і в професійну (елітарну) культуру. 
Олена Пчілка була справжнім борцем і не хотіла підкорюватись тогочасній дійсності. У часи письменниці народна творчість була частиною життя і побуту сільської дитини, а частково і невеликих містечок, що цілком типово для народної культури, особливо для недержавної нації. З 1890 року у Львові починає друкуватися «Дзвінок» (часопис для дітей та молоді, як було зазначено на  титульній сторінці). Вже з першого номера на його сторінки потрапляють фольклорні зразки, у тому числі подані Оленою Пчілкою. Згодом, коли почав видаватися часопис «Молода Україна» (з 1908 р.), Олена Пчілка залучає до нього різножанрові фольклорні тексти: їх вона вміщує і в свої друковані нечисленні книжки, адресовані дітям. Наприклад, «Зелений гай» (Гадяч, 1918 р.). Письменниця активно займається редагуванням журналу «Молода Україна». На той час це був перший і єдиний на Наддніпрянській Україні журнал для дітей, який мав на меті виховувати дітей у національному руслі. На одній з рад в Катеринославської «Просвіти» Олена Пчілка сказала: «Часто говориться, що наша література, особливо дитяча, дуже бідна. Одначе, не така вже вона убога, як здається: були і єсть у нас читанки дитячі, Грінченка й інших, що в найглухішу пору дбали про дитячу освіту українську; єсть і окремі збірники байок Гребінки, Глібова, Старицького й інших… Можна знайти і літературний знадібок для дітей, і силу, котра піклуватиметься тим вихованням дітей – щоб надати йому національний напрямок, щоб діти ще змалку були свідомими українцями» [18 : 56]. Що до її художньої творчості, то вона відбила окремі суттєві тенденції тогочасного письменства, змалювала настрої та ідеї середовища, серед якого виростала і про яке писала, а видавнича, літературно-критична і перекладацька діяльність стала помітним явищем у тогочасного літературно-культурному та мистецькому процесі.
Творча уява Олени Пчілки так чи інакше торкнулась всіх жанрів дитячої літератури. Своїми творами письменниця впливає на формування цілісної особистості періоду дитинства. Особливу роль у цьому зіграли казки письменниці. Досліджуючи художню літературу для дітей Олени Пчілки, треба звернути увагу, в першу чергу, на своєрідність її казок та їх тематичний різновид. Розглядаючи народні казки в обробці Олени Пчілки, варто підкреслити, що, керуючись виховною метою, письменниця вносить нові зміни в традиційні сюжети, по-новому інтерпретує образи, виразно наголошуючи ідею казки, надаючи їй соціального, а іноді політичного звучання. У її казках фігурує чимало тварин (кіт, заєць, ведмідь і т. п.), що уособлюють ті риси характеру, які авторка засуджує або навпаки намагається прищепити дітям. Значна кількість народних казок в обробці Олени Пчілки мають відповідники у фольклорі. 
Перші дослідження про письменницю здійснив А. Чернишов. Згодом до аналізу її літературної спадщини зверталися Н. Вишневська, М. Гнатюк, О. Ставицький, Є. Шабліовський. Їхні наукові розвідки – це передмови до видань художніх творів письменниці. По-новому зробили спробу осмислити життя і творчість Олени Пчілки А. Гуляк та Л. Дрофань. Науковий інтерес до особистості і творчого доробку письменниці проявляли Г. Аврахов, Т. Борисюк,  В. Іваненко, Л. Кондратенко,                     В. Святовець, Л. Струганець та інші. 
Головною метою дослідження є здійснення комплексного аналізу художньої своєрідності творів для дітей письменниці, зокрема жанру казки в її спадщині. Для досягнення поставленої мети необхідно вирішити наступні завдання:
– розглянути громадянську позицію письменниці;
– проаналізувати основні риси казки як літературного жанру;
– з’ясувати відмінність літературної казки від фольклорної;
– прослідкувати конструювання взаємозв’язків системи персонажів та лексичних домінант у казках Олени Пчілки;
–	здійснити порівняння авторських казок письменниці з народними.
Об’єкт роботи: збірка дитячих творів Олени Пчілки «Годі діточки вам спать», до якої увійшли казки письменниці. 
Предметом роботи є: громадянськість як соціально-моральний аспект творчості Олени Пчілки, ґенеза та структура жанру казки, своєрідність казок письменниці.  
Методологічна база: у роботі осмислено праці, присвячені загальнотеоретичним питанням жанру та стилю (В. Бахтін,                               В. Березовський, Г. Грабович, В. Грищук, І. Денисюк, Г. Довженок,                   Л. Дунаєвська, В. Пропп, О. Тараненко), дослідження присвячені життю та світогляду Олени Пчілки (Л. Дрофань, А. Зайцева, О. Мікула,                          А. Татарінцева), розвідки присвячені літературі для дітей Олени Пчілки  (Н. Антипчук, С. Бартіш, Л. Дрофань, А. Зайцева, А. Новаківська,                    В. Подлесна, О. Таланчук) та інші.
Методи роботи: у роботі використано стилістичний та компаративний методи. Стилістичний – для виявлення прийомів та засобів індивідуально авторських. Компаративний – для порівняння фольклорних та авторських сюжетів. 
Новизна роботи полягає у з’ясуванні громадянськості як соціально-морального аспекту творчості письменниці, розгляді літературної казки, її основних рис та тематики, у здійсненні більш повного аналізу автентичних та підданих літературній обробці казок Олени Пчілки. 
Структура роботи: випускне дослідження складається зі вступу, трьох розділів, висновків та списку використаної літератури.

В  И  С  Н  О  В  К  И  

Талановитий педагог і діяч національного виховання, організатор української освітянської молоді, безкомпромісний і самовідданий борець за українську національну справу, зразкова матір – вихователька своїх шістьох дітей – така далеко неповна загальна характеристика діяльності Олени Пчілки дана у працях, присвячених 150-річчю від дня народження письменниці. «Все життя та різноманітна діяльність Олени Пчілки – це повчальний приклад, як у найнесприятливіших умовах треба боротися і працювати для кращого майбутнього свого народу» [30 : 3]. 
«Історією України» Олена Пчілка називала нашу етнографію. Надзвичайно цікава її наукова розвідка «Українські народні легенди останнього часу» (про символіку придорожніх хрестів та обряд пошанування їх в найповніших записах у Могилянському повіті), виходить у 1925 р. в «Етнографічному віснику». Однією з найкращих її мистецько-критичних наукових праць вчені називають статтю «Українське селянське малювання на стінах», надрукованій у «Записках історико-філологічного відділу» (1929 р.).
Олена Пчілка виступає і як палка публіцистка: вболіває за національний стиль у будівництві, популяризує зразки кращих опішненських та інших майстрів народних промислів, протестує проти судів над депутатами І Думи, учасниками масових мітингів, гостро засуджує звірства карних експедицій по селах Полтавщини. Все це друкує в «Рідному краї». У цьому ж журналі видавець Олена Пчілка друкує твори Панаса Мирного, Агатангена Кримського, Олександра Олеся, Людмили Старицької-Черняхівської, Миколи Лисенка. В «Рідному краї» вміщено перший вірш П. Тичини, твори Варвари Чередниченко, Олени Журливої та інших письменників. Надрукована тут і поема «Бояриня» Лесі Українки.
Олена Пчілка у перші роки революції особливу увагу присвячувала вихованню молоді в українському національному дусі. У середніх школах міста Гадяча вона читала доповіді про Лесю Українку, Михайла Драгоманова. В особі Олени Пчілки учні гадячських шкіл мали «свою улюблену позашкільну вчительку і велику приятельку, яка охоче допомагала членам гуртків організовувати шевченківські свята, а також доповіді на літературні теми…» [30 : 9].
Дума про народ, дума про його майбутнє у різних жанрах творчості видатної письменниці Олени Пчілки має багато аспектів. У них письменниця постає як громадянин з багатогранним хистом, художник, що уміє глибоко і тонко аналізувати суспільно-політичні й економічні обставини, в яких формувався характер українського народу і шукає власних шляхів для формування його національної свідомості.
В журналі «Рідний край» (1907-1916) та в «Газеті Гадяцького земства» (1917-1918) Олена Пчілка дотримувалась принципу: ні перед ким не схилятись, нікому не догоджати. «Ми нічого не будемо зміняти в своєму напрямку і, так само, як і давніше будемо ставити своїм найпершим завданням: ширити між українцями національну самосвідомість, так само будемо вказувати всяку шкоду й зло, що вже єсть, або насувається на людність з того, чи іншого боку» («Рідний край» № 48) [20 : 19].
Олена Пчілка була перша жінка в Україні, яку обрали членом-кореспондентом Академії наук. Зрозуміло, що наслідок − надзвичайно широкий діапазон наукових інтересів письменниці; від давньоєгипетської події до історії, етнографії, політики.
Письменниця Олена Пчілка була і першою жінкою-журналістом високого професійного рівня, жінка-редактор. Олена Пчілка не оминала своїм журналістським пером жодного більш-менш значного факту із загальноукраїнського життя чи життя краю. Вона нещадно викривала всі ті сили, що заважали нормальному розвитку українського народу, які прагнули підім’яти його під себе, аби мати з того зиск. «А найбільше, мабуть, перепадало самому українському громадянству за пасивність, покірне потурання чужинцями, політичну байдужість» [20 : 19].
Олена Пчілка сказала для національного відродження своє українське слово, вагоме, тривке, виповіла його «неложними устами». 
Ось як пише письменниця про ставлення русифікованих «українців» до її праці над українською мовою: «Нас із Старицьким у ворожому таборі прозвали навіть «ковалями», за те, що ми допускали змогу «кувати нові слова, яких не вистачало в літературній українській мові» [14 : 104].
Переважна більшість передової української інтелігенції «вимушена була запрягтися в національний віз відповідальності за мову, освіту, культуру, соціальне визволення і здобуття державної незалежності»               [1 : 143].
Олена Пчілка залишила глибокий слід і відіграла надзвичайно велику роль у розвитку національного виховання. Своїми творами для дітей вона заповідала ідеали – патріота, гуманіста, творця. Письменниця залишила значний внесок в царину художньої літератури для дітей, зокрема в жанр казки. 
Досліджуючи у випускній роботі основні риси казки як літературного жанру було з’ясовано, що під літературною казкою слід розуміти художній твір про вигадані та фантастичні події, написаний конкретним автором. Казки бувають різні, однак, у фольклористиці до цього часу не створено єдиної класифікації. Найбільш часто зустрічається поділ казок на чарівні, повчальні, біологічні і новелістичні. 
До основних рис літературно казки слід віднести наявність фантастичних подій та пригод; в такій казці диво відіграє роль сюжетоутворюючого фактора.
Розглядаючи відмінність літературної від фольклорної казки було встановлено, що літературна казка має багато спільних рис з фольклорною: у ній йдеться про вигадані події та пригоди, діють фантастичні істоти, звірі наділяються людськими рисами, використовуються чарівні предмети, зображується боротьба добра і зла тощо. Водночас літературні казки, на відміну від фольклорних, спочатку друкуються у окремих книгах, а пізніше можуть бути усно переказані читачами. Фольклорні ж спочатку побутують лише в усних переказах, а вже пізніше, навіть через багато століть, можуть бути записані фольклористами. У літературної казки, як і будь-якого літературного твору, є автор, а у народних казок є безліч авторів-оповідачів, кожен з яких може додати до оповіді щось своє.
Літературна казка як жанр посідає вагоме місце у творчості Олени Пчілки. Її авторські казки відзначаються виразно окресленою соціальною ідеєю, серйозністю думки, глибокою мораллю та великим виховним впливом. Мовне їх оформлення, манера викладу матеріалу лаконічна й легкодоступна, цілком відповідає психології, життєвому досвіду та розумовим можливостям молодого покоління. Проте творча манера письменниці ще потребує детального вивчення.
В процесі дослідження своєрідності казок Олени Пчілки було з’ясовано, що їх умовно можна поділити на три групи: інтерпретовані, фольклорні та власне літературні. У творчому доробку письменниці багато казок про тварин, основна мета яких розвиваюча та виховна. По-перше, читачам був представлений майже весь тваринний світ (ворона, рак, вовк, заєць, коза, гадюка, журавель, чапля, півень, кіт) – усі тварини уособлюють ті певні риси, які звикли в них бачити, але кожен із них має неповторний характер, мислить і висловлюється оригінально. А по-друге, використовуючи образи тварин, авторка робить казки більш легкодоступними для розуміння дітей.
У казкових сюжетах такого типу письменницю приваблювали завуальовані реальні життєві взаємини, наявні в них народна мудрість і моральна ідея. Ідейне, моральне начало – от що визначало вибір казкових сюжетів і напрям, у якому вони, в процесі літературної обробки, зазнавали змін.
У творах для дітей виразно відчутний зв’язок літературної творчості Олени Пчілки з фольклором. Її твори для дітей щедро пересипані образами та поетичними засобами дитячої народної творчості.
На перший погляд її казки здаються простими та зрозумілими, але своїм творчим доробком та корективом вона вносить вагомий підтекст соціального або політичного характеру.
Проаналізувавши літературні казки Олени Пчілки, дійшли висновку, що твори письменниці за своєю формою та стилем доступні як підліткам, так маленьким читачам. Вона своїми творами намагалась виховати у дітей розум та добрі людяні почуття, виховати естетично, етично та сформувати загальнолюдські норми моральності для подальшої інтеграції дитини у суспільство. Своїми казками вона засуджує певні якості, такі як: гордощі, заздрість, пихатість, жорстокість, намагається прищепити дітям любов до природи, тварин та всього оточуючого світу.

СПИСОК   ВИКОРИСТАНОЇ   ЛІТЕРАТУРИ:

1. Аврахов Г. Олена Пчілка : барви особистості і феномен духу /                  Г. Аврахов // Дзвін. – 1993. – № 10. – С. 140-144.
2. Бахтіна В. А. Літературна казка у науковому осмисленні останнього двадцятиліття / В. Бахтіна // Фольклор народів РРФСР. – Уфа, 1979. –  Ч. 3. – 515 с.
3. Білецький О. І. Міжнародне значення української літератури /                      О. І. Білецький // Літературна газета. – 1946. – 28.ІІІ.
4. Бондаренко Ю., Пасічник Є. Школа : проблеми ментальності та національної самосвідомості / Ю. Бондаренко, Є. Пасічник // Слово і час. – 1993. – № 6. – С. 36-42.
5. Борисюк Т., Денисюк І. Жінка з роду Драгоманових / Т. Борисюк,                     І. Денисюк // Літературна Україна. – 1989. – 16.ХІ.
6.  Борисюк Т. Трагедія великого роду / Т. Борисюк // Літературна Україна. – 1991. – 1.УІІІ.
7.  Брауде Л. Ю. Скандинавская литературная сказка / Л. Ю. Брауде. – М. : Наука, 1979. – 356 с.
8. Войтович В. Українська міфологія / В. Войтович. – К. : Либідь, 2005. – 664 с.
9.  Гладков Ф. Повість про дитинство / Ф. Гладков. – М. : Худож. літ., 1956. – 420 с.
10.Гнатюк В. Деякі уваги над байкою / В. Гнатюк // Вибрані статті про народну творчість. – К. : Наукова думка, 1966. – С. 173-197.
11.Горб О. А., Кареліна Д. М. Генетичні зв’язки у творах Олени Пчілки «Сосонка» та Г. Х. Андерсена «Ялинка» / О. А. Горб, Д. М. Кареліна // Вісник. – 2005. – № 3. – С. 33-36.
12.Грищук В. В. Літературна казка : становлення і розвиток жанру /                 В. В. Грищук // Наукові записки Харківського національного педагогічного університету імені Г. С. Сковороди. Серія : Літературознавство. – 2013. – Вип. 1 (1). – С. 22-27.
13.Гуменюк Н. Олена Пчілка. Феномен світла у чорноті доби / Н. Гуменюк // Літературна Україна. – 1999. – 9.ІХ.
14.Денисюк І. О. Проза «малих форм» Олени Пчілки / О. І. Денисюк // Українське літературознавство. – 1970. – № 10. – С. 102-109.
15.Дзюба Іван. Культура – це самовідтворення нації в часі та просторі / Іван Дзюба // Літературна Україна. – 2000. – 13.ІУ.
16.Дрофань Л. А. І правду й боротьбу благословити / Л. А. Дрофань // Дивослово. – 1999. − № 6. – С. 53-62.
17.Дрофань Л. А. Олена Пчілка / Л. А. Дрофань // Українська мова та література в школі. – 1990. – № 10. – С. 10-15.
18.Дрофань Л.  Пчілка Олена / Л. Дрофань. – К. : Молодь, 2004. – 207 с.
19.Дунаєвська Л. Українська народна казка / Л. Дунаєвська. – К. : Вища школа, 1987. – 128 с.
20.Іскорко-Гнатенко В. Народознавчі праці члена-кореспондента Академії наук України Олени Пчілки / В. Іскорко-Гнатенко // Народна творчість та етнографія. – 1999. – № 4. – С. 16-21.
21.Історія України в особах ІХ-ХУІІ ст. – К. : Дніпро, 1993. – 323 с.
22.Камінчук О. Олена Пчілка : аспекти творчої діяльності / О. Камінчук // Слово і час. – 1999. – № 6. – С. 12-18.
23.Кравецька О. Д. Питання дитячої літератури на сторінках української періодичної преси кінця ХІХ – початок ХХ ст. : дис. … канд. філол. наук / О. Д. Кравецька. – Суми, 1973. – 183 с.
24.Купрата Н. Я. Літературно-естетичні та суспільні погляди Олени Пчілки / Н. Я. Купрата. – Одеса : Навчальний посібник. – 1998. – 100 с.
25.Куроченко Ю. С. Природа літературної казки : структурний аспект (на матеріалі казок О. Уайльда) / Ю. С. Куроченко // Гуманітарний вісник. Серія : Іноземна філологія. – Черкаси : ЧДТУ, 2006. – Т. 1. – С. 55-60.
26.Липовецький М. М.   Поетика літературної казки / М. Липовецький. – Свердловськ, 1992. – 569 с.
27.Мікула О. Творчість Олени Пчілки і фольклор : Монографія / О. Мікула // Передмова В. Івашкіна. – Ужгород : Ґражда, 2001. – 312 с.
28.Новаківська А. Олена Пчілка і українські діти / А. Новаківська // Рідна школа. – 1998. – № 11. – С. 3-8.
29.Новаківська А. В. Проблеми дитячої літератури і дитячого читання у творчому доробку Олени Пчілки / А. В. Новаківська // Наука і сучасність. – 2003. – № 36. – С. 244-255.
30.Одарченко П. Видатна дочка української культури кінця ХІХ – поч.             ХХ ст. (До 150-річчя з дня народження Олени Пчілки) / П. Одарченко // Народна творчість та етнографія. – 1999. − № 2-3. – С. 26-31.
31.Поезії Олени Пчілки // Дивослово. – 1999. − № 6. – С. 55-59.
32.Погрібний А. Ну що ж ви, хлопці… / А. Погрібний // Літературна Україні. – 1999. – 30.ХІІ.
33.Пропп В. Я. Исторические сказки волшебной сказки / В. Я. Пропп. – Л. : Просвещение, 1986. – 365 с. 
34.Пчілка О. Твори / [упор. Н. О. Вишневська]. – К. : Дніпро, 1988. –             583 с.
35.Пчілка Олена. Українська муза / Олена Пчілка // Поетична антологія. – К. – 1908. – 59 с.
36.Соціально-побутова казка / [відп. ред. І. П. Берцовський]. – К. : Дніпро, 1987. – 282 с.
37.Янченко Ю. В. Жанрова своєрідність літературної казки та її перекладу / Ю. В. Янченко // Література в контексті культури. – 2009. – Вип. 19. – С. 368-374.

Д О В І Д К О В А    Л І Т Е Р А Т У Р А

38.Літературознавчий словник-довідник [2-ге вид., виправ., доп.] / За ред. Р. Т. Гром’як та ін. – К. : Академія, 2006. – 758 с.
39.Поэтика : слов, актуальных терминов и понятий / [гл. науч. ред.                      Н. Д. Тамарченко]. – М. : Издательство Кулагиной, 2008. – 358 с.
40.Словник літературознавчих термінів / [уклад. С. Пінчук]. – 2-ге видання, оновл. – К. : Наукова думка, 1996. – 272 с.