Одеський національній університет імені І.І.Мечныкова
Факультет романо-германської філології
Кафедра німецької філології

Д и п л о м н а   р о б о т а

бакалавра

на тему: “Комунікативний зміст та вживання складнопідрядного речення з підрядним додатковім у сучасній німецькій мові”

“The communicative content and use complex sentences with subordinate additional in modern German language”
                                                                                            
Виконала: студентка заочної форми навчання
спеціальності 8.02030302 Мова і література (німецька)
Самхурі К.Я.
Керівник к.філол.н., доцент Чумаков О.М.
Рецензент: д.філол. н., проф. Морозова І.Б.

Рекомендовано до захисту:                                Захищено на засіданні  ЕК №
протокол засідання кафедри                              протокол №      від  
________________________                              Оцінка________/_____/____
                                                                             (за національною шкалою, шкалою ECTS, бали)       
                                                                                                                                                 
Завідувач кафедри                                              Голова ЕК 
____________       Чумаков О.М.                              _______________      Морозова І.Б.
(підпис)                                                                           (підпис)
Одеса-2017
Зміст
ВСТУП..................................................................................................................4
ЧАСТИНА I. ЗАГАЛЬНI ПОЛОЖЕННЯ ЩОДО ПРИРОДИ СКЛАДНОПІДРЯДНОГО РЕЧЕННЯ І ЙОГО КОМЕНТАРІВ ......................5
 Розділ 1. Принцип відповідності підрядного речення члену простого речення..........................................................................................................................5
 Розділ 2. До проблеми визначення складнопідрядного речення....................7
 Розділ 3. До проблеми визначення компонентів складнопідрядного речення .......................................................................................................................10
ЧАСТИНА II. ДО ПРОБЛЕМИ СТРУКТУРИ I СЕМАНТИКИ СКЛАДНОПІДРЯДНОГО РЕЧЕННЯ 3 ПІДРЯДНИМ ДОДАТКОВИМ.....12
 Розділ 1. Проблема дефініції складнопідрядного речення з підрядним  додатковим..................................................................................................................12
 Розділ 2. Граматичний статус складних речень з включеними об’єктними первинними структурами предикації ......................................................................15
 Розділ 3. Особливості комплементарних предикативних одиниць .............18
 Розділ 4. Лексична семантика нетрів підпорядкування ...............................23
 ЧАСТИНА III. ЯКICHО-KIЛЬКICHI ХАРАКТЕРИСТИКИ СКЛАДНИХ РЕЧЕНЬ 3 ВКЛЮЧЕНИМИ ОБ`ЕКТНИМИ СТРУКТУРАМИ ПРЕДИКАЦIЇ ..........................................................................28
Розділ 1. Теоретична класифікація складах речень з включеними первинними структурами предикації ......................................................................28
 Відбір фактичного матеріалу й джерел ..........................................................29
 Розділ 2. Дескриптивний аналіз структури складних речень з включеними
об’єктними первинними структурами предикації .................................................30 
Розділ 3. Дескриптивний аналіз семантики складних речень з включеними об’єктними первинними структурами предикації..................................................39 
ВИСНОВКИ................................................................................................................50 
Zusammenfassung .......................................................................................................58
РЕЗЮМЕ.....................................................................................................................60
СПИСОК ВИКОРИСТАНОЇ ЛIТЕРАТУРИ ..........................................................62
СПИСОК ДЖЕРЕЛ ................................................................................................65

Вступ

Актуальність теми. Вивчення структурно-семантичних типів складнопідрядного речення в єдності і взаємодії його складових частин є однією з найважливіших проблем сучасного синтаксису. Питання щодо визначення складного речення з підрядним додатковим та його складових частин залишається відкритим. Думки лінгвістів з цього приводу вражають своєю різноманітністю. Так, наприклад, досі не дана остаточна загальна дефініція складнопідрядного речення, складного речення з підряднім додатковим, не визначені їх складові частини. Стало очевидним, що вирішення всього комплексу питань можливе тільки в результаті вивчення структурних та семантичних особливостей складного речення з підряднім додатковим, чому й присвячена дана робота.
 Мета роботи. Лінгвістична література, присвячена різнім аспектам вивчення складнопідрядного речення, багата. Однак, спроба провести спеціальне дослідження складного речення з підрядним додатковим робляться досить рідко. Відповідно метою даної роботи є дослідження структури и семантики складного речення з підрядним додатковим.
Завдання роботи. Досягнення мети роботи передбачає вирішення деяких завдань, а саме прийняття певної позиці щодо природи складнопідрядного речення і його компонентів, визначення граматичного статусу складних речень з включеними первинними структурами предикації, особливостей комплементарних предикативних одиниць, лексичної семантики центрів підрядності; проведення дескриптивного аналізу структури і семантики складних речень з включеними об’єктними структурами предикації.
 Сучасний рівень розвитку синтаксичної теорії дозволяє розглянути складне речення з точки зору його багатоаспектності, виявити його структурні та семантичні ознаки, характер взаємозв’язку його частин, його неоднорідність.
 Структура роботи. Робота складається з вступу, трьох частин, висновків, резюме, списку використаної літератури і списку джерел. Перша частина роботи, яка присвячена визначенню складнопідрядного речення і його складових частин, має три розділи. В другій частині розглядається проблема структури і семантика складнопідрядного речення з підрядним додатковим. Друга частина має чотири розділа. Третя частина роботи має три розділи і присвячена якісно-кількісним характеристикам складних речень з включеними об’єктними первинними структурами предикації.
Відбір фактичного матеріалу . Відбір фактичного матеріалу проводився із творів сучасної німецької літератури другої половини ХХ століття. Для досягнення різноманітності й кольоровості вибірки, були підібрані твори як німецьких, так і австрійських письменників.

Висновки
 Висвітлення проблеми структури і семантики складнопідрядного речення з підрядним додатковим, проведене в нашій роботі, передбачає ряд первинних висновків, які наводяться нижче. 
1. Погляди дослідників гіпотаксису відповідності підрядного речення члену простого речення суперечливі. Деякі лінгвісти, наприклад, Л.Л.loфік, А.Д.Толкачов, вважають правомірним прирівнювання залежних предикативних одиниць до членів простого речення. Іншу думку висловлюють К.С.Поспєлов, Є.В.Гулига, Є.l.Шендельс, В.Г.Адмoні, які розділяють підрядні речення на підрядні речення, що мають серед членів елементарного речення і підрядні речення, що мають відповідності серед членів елементарного речення. Ми дотримуємося останньої точки зору і вважаємо, що підрядне додаткове речення належить до групи підрядних речень, які мають відповідність серед членів простого речення, і відповідає прямому додатку, вираженому знахідним відмінником без прийменника, а також додатку в родовому відмінку і прийменниковому додатку, якщо вони мають семантику прямого додатка. 
2. Проблема визначення компонентів складнопідрядного речення є одним із спірних питань теорії СПР. Деякі лінгвісти сприймають головне підрядне речення як речення (Л.Р. Зiндep, В.Г.Адмoні, Є.В.Гулига, У.Енґель). Л.Л.loфік і А.А.Прокопчук виключають можливість назви складових СПР реченнями. В нашій роботі ми визначаемо складові СПР терміном "предикативні одиниці", введеним Л.Л.loфік.
3. Питання стосовно визначення складнопідрядного речення залишається відкритим на даному етапі розвитку сучасної теорії гіпотаксису. Більшість граматистів єдині в їхніх поглядах щодо СПР, "як складної синтаксичної єдності", частини якої взаємозв'язані і взаємозалежні (Верхівська Г.П., Адмoні В.Г., Гулиrа Є.В.).
В.Г.Адмoні визначає СПР як речення, що складається з двох або декількох елементарних речень, з яких одне є граматично домінуючим, інше - граматично підпорядкованим. Його позицію приймають Л.P.Зіндер, Т.В.Строєва, А.А.Прокопчук.
 Л.Л.Iофік і Є.В.Гулига підходять до невирішеної проблеми визначення СПР вдумливіше і обережніше. Є.В.Гулига вважає, що складнопідрядним реченням називається граматично і інтонаційно оформлене ціле, яке складається з двох (або більше) тісно пов'язаних речень, які мають елементи синceмантії (смислові формальні), до того ж одне з речень - головне - виступає структурним стрижнем цілого, а підрядне речення граматично  підпорядковане головному реченню і в той самий час розкриває або доповнює його.
 Виходячи з визначення СПР Є.В.Гулигою і розділяючи позицію Л.Л.Iофік стосовно назви складових частин СПР, ми прийшли до висновку, що складнопідрядним реченням називається граматично і інтонаційно оформлене ціле, в якому одна частина, яка називається головною, висловлює основну предикацію (самостійно або разом з підрядною частиною), а друга підрядна, синтаксично підпорядкована першій, висловлює залежну предикацію.
4. Термін "СПР з підрядним додатковим реченням" є також невідповідним сучасному розумінню його граматичної природи, адже він ґрунтується на принципі співвідношення підрядної предикативної одиниці з додатковим простого речення, а не на структурних і семантичних ознаках останнього. В роботах Г.П.Верхівськoї. Х.Бусмана, Є.В.Нарустрангa, Л.В.Козюченко досліджувані речення незмінно трактуються як СПР з підрядним додатковим. Дослідження граматичного статуса так званих "СПР з підрядним додатковим реченням" показало, що речення "Ich weiss, er ist kеin Held"  складаеться з однієі повної первинної структури предикації (er іst kеin Held) i одного фрагмента структури предикації (Ich weiss.) Тому складним таке речення можна назвати дуже умовно, так як речення не мaє мінімум двох первинних структур предикації, а також тому, що первинна структура предикації входить до складу присудка, а не підпорядкована головній предикативній одиниці, що суперечить визначенню СПР. Отже, граматичний статус досліджуваних речень в роботі визначено як "складні речення з включеними об’єктними первинними структурами предикації".
5. У СПР з підрядним додатковим головна предикативна одиниця структурно завершена в тому плані, що в ній виражені її обидва головні члени і немає спеціальних показників зв'язку з підрядною предикативною одиницею, але головна структура предикації має центр підпорядкування, виражений дієсловом, предикативним означенням або фразеологічним сполученим, який має обов'язкову об’єктну валентність i потребує обмеження свого лексичного значення за допомогою підрядного речення. Головне речення виражає основну предикацію тільки в сполученні з підрядним додатковим реченням. 
6. Кореляти як показники зв’язку головного і підрядного речень, вживані в головному реченні, зумовлюють його незавершеність. В основі значення корелятів лежить вказівка, яка потребує розкриття свого змісту. Центр підпорядкування і корелят є основними показниками, актуалізуючими значення підрядного речення. 
7. Проведена в роботі якісно-кількісна класифікація комплементарних дієслів дозволяє виділити шість груп центрів підпорядкування: 1) дієслова мовлення; 2) дієслова мислення і знання; 3) дієслова дії й інші дієслова; 4) дієслова сприйняття; 5) дієслова почуттів: 6) дієслова бажання. Перша група має найбільшу частотність - 304 випадки. Другу за частотністю групу утворюють дієслова і знання - 274 випадків. Абсолютна частотність групи дієслів діє дорівнює 126. Дієслова сприйняття засвідчені в текстах суцільної вибірки 110 раз. Група дієслів почуттів має абсолютну частотність, яка складає 110 випадків. Найменшою частотністю характеризується група дієслів бажання - 48 випадків.
8. Вибір модального оформлення головного i підрядного речень регулюється в залежності від їх безпосереднього модального змісту. Так, вибір способу залежно предикативної одиниці тісно пов'язаний з її семантикою. Якщо в підрядному реченні дія представляється мовцем як реальне, то дієслово стоїть в індикативі, якщо ж в ньому міститься щось бажане, умовне, можливе з точки зору мовця, якщо ця дія відбудеться лише в майбутньому і тому має відтінок нереальності, то дієслово стоїть в кон'юнктиві (кондиціональності). Іноді додаткові речення схильні приймати кон'юнктив, якщо перехідне дієслово в головному реченні має відтінок припущення і індикатив, якщо дієслово - центр підпорядкування звучить більш впевнено.
9. Класифікацію досліджуваних речень проведено в практичній частині роботи за такими параметрами:
1)Структура складнопідрядного комплексу (біпрeдикативні, поліпpeдикативні);
2) Тип підпорядкування (послідовне підпорядкування, супідрядність);
3) Позиція підрядної предикативної одиниці (препозиція, постпозиція); 
4) Тип зв'язку (сполучникові, безсполучникові);
5) Наявність корелятy.
10. Відбір фактичного матеріалу відбувався з творів сучасної німецької художньої літератури. При цьому аналізу підлягали твори як письменників ФРН, так і Австрії. У даному конкретному випадку достатньою є суцільна вибірка з 1145 прикладів із 10 художніх творів.
11. За своєю структурою досліджувані СПР розділяються на бiпредикативні і поліпpeдикативні. При аналізуванні речень суцільної вибірки було виділено 1065 бiпредикатив і 80 поліпpeдикативних складних речень з включеними об’єктними структурами предикації. Бiпредикативні речення зустрічаються в 13 разів частіше поліпpeдикативних. (див. таблицю I, стор 31).
12. Кількісні характеристики поліпpeдикативних речень, які визначаються кількістю залежних предикативних одиниць, показують, що трьохчленна поліпpeдикативна конструкція зустрічаеться 57 раз, чотирьохчленну конструкцію було засвідчено 22 раз (див. таблицю II, стоp. 32).
13. За типом підпорядкування залежних предикативних одиниць полiпредиктивні речення розділяються на складні речення, залежні предикативні одиниці яких об’єднуються шляхом супідрядності, i складні речення з послідовним підпорядкуванням. Перша група речень становить 74 випадки, друга - 6. Таким чином, 94,7% додаткових предикативних одиниць об’єднуються в поліпредикативному реченні відношення супідрядності. Послідовне підпорядкування зустрічається лише в 5,3% випадків, тобто приблизно в 17 разів рідше супідрядності. (див. таблицю ІІІ, стор 32).
14. За розташуванням залежної предикативної одиниці у складі складнопідрядного комплексу складні речення з включеними об’єктними первинними структурами предикації розділяються на постпозитивні і препозитивні. В 1145 випадках залежна предикативна одиниця знаходиться в постпозиції (95%). Препозиція зустрічається в 57 випадках (5%), тобто в 17 раз рідше (див. таблицю IV, стор 33).
15. В процесі дослідження постпозитивних складних речень з включеними об’єктними первинними структурами предикації було встановлено, що сполучникові підрядні додаткові речення більш схильні займати постпозицію, ніж безсполучникові. Абсолютна частотність сполучникових речень в препозиції складає 815 випадків (74,9%), безсполучникових - 273 випадків (25,1%). (див.таблицю V, cтор. 34).
16. За характером введення залежної предикативної одиниці у складнопідрядний комплекс складні речення з включеними об’єктними первинними структурами предикації класифікуються як сполучникові і безсполучникові. Частотність сполучникових додаткових речень (1145 випадків) приблизно в 6 раз вище за частотність безсполучникових речень (169 випадків), (див. таблицю VI, стор. 34).
17. Сполучникові речення суцільної вибірки вводяться за допомогою таких вставних слів: dass (679 випадків), was (98 випадків), wie (86 випадків), ob (45 випадків), wо (35 випадків), wer (20 випадків), warum (9 випадків). Найбільш частотними вставними словами є dass (69,76%), was (10%), wіe (8,79%). Найменшу частотність має wеshalb - 0,4%. (див. таблицю VII, стор. 35).
18. На матеріалі словника "Langenscheids Großwörterbuch" було встановлено, що вставні слова wie, ob, wo, wer, warum, wеshalb мають від двох (wеshalb, warum) до семи (wie) лексико-семантичних варіантів. Сполучник dass займає особливе місце в системі підрядних сполучників. Він повністю збавлений лексичного значення і виступає як маркер підпорядкування, маючи тільки граматичне значення.
19. В переважній більшості випадків (1037) головна предикативна одиниця складного речення з включеними об’єктними первинними структурами предикації не має корелята. В суцільній вибірці виявилось 108 речень, головна предикативна одиниця яких має корелят. Такі речення використовуються приблизно в 10 paз рідше, ніж складні речення, які не мають корелята. (див. таблицю VІІІ, стор. 37).
20. Якісно-кількісна характеристика корелятів головних предикативних одиниць показала, що найбільш частотним є корелят es (26,7%). Кореляти daran, dafür мають однакову абсолютну частотність - 24 випадків (22,2%), частотність корелята dabeі дорівнює 13 (11,11%), darüber - 7 (6,67%), davon - 5 (4,44%). У суцільній вибірці знайдено по два речення, які мають кореляти daraus, damit, darаuf. (див. таблицю lХ, стор. 38).
21. У переважній більшості випадків комплементарний конституент представляє собою одне дієслово в тій чи іншій формі (1045 випадків), значно рідше - сполучення дієлова-зв’язки з тим чи іншим прикметником (94 випадків), в окремих випадках - те чи інше фразеологічне сполучення слів (6 випадків). (див. таблицю Х, стор. 39).
22. В реченнях суцільної вибірки, комплементарний конституeнт, який представлений дієсловом, було засвідчено 102 комплементарних дієслів. Найбільш частотним є дієслово wіssen, засвідчене в досліджуваних реченнях 102 рази. Найменш частотним є zusehen, яке зустрічається в реченні 2 рази. (див частотний список всіх комплементарних дієслів, стор. 40).
23. В аналізованих текстах засвідчено такі комплементарні сполучення "дієлово-зв'язка + прикметник": sicher (24 випадків), traung (20 випадків), froh (16 випадків), zufrieden (14 випадків), überzeugt (6 випадки).
24. В суцільній вибірці засвідчено два комплементарних фразеологічних сполучення: den Wert auf etw. legen, kein Hehl aus etw. machen.
25. Відібрані для аналізу шляхом суцільної вибірки дієслова розподіляються на 2 групи: дієслова послідовності з комплементарними і комплементуючими дієсловами в особовій формі i послідовності з комплементарним дієсловом в безособовій формі. Послідовності першої з цих груп зустрічаються приблизно в 4,5 рази частіше за послідовності другої групи. Частотність першої складає 940 випадків, другої групи - 205 випадків (див. таблицю XI, стор. 41).
26. Частіше всього (73,5%) дієслівні послідовності з обома дiєсловами і особовій формі мають за конституeнти форми індикативу 691 випадки. Конститyенти (один або обидва) умовного способу зустрічаються приблизно в три рази рідше - 249 випадка, (див. таблицю XII, стор. 42).
27. Серед моделей дієслівних послідовностей з обома дієсловами в індикативі найбільш частотною є модель "Präteritum-Präteritum".  Її частотність складає 232 випадків (33,4%). Друга і третя за частотностями моделі "Präsens-Präsens" (170 випадків), "Präsens-Präteritum" (81 випадка). Всього було виділено 17 моделей послідовностей дієслівних форм індикатив. (див. таблицю XIII, стор. 43).
28. Серед речень суцільної вибірки було виділено 17 моделей послідовностей, які мають один або обидва дієслова в якій-небудь формі мовного способу. Найбільшу частотність має модель "Рräteritum-Präsens" (31.4%). Найменшу абсолютну частотність (2 випадки) засвідчено у двох послідовностях ,,Рräteritum-Präsens-Präsens " і "Präteritum-Futurum I". (див. таблицю XIV, стор. 45)
29. Послідовності з комплементарним дієсловом у безособовій формі с трьохчленні конструкції, які складаються з дієслова в особовій формі, модифікуючого або комплементуючого його дієслова в безособовій формі і комплементуючого дієслова. В засвідчених нами трьохчленних конструкціях проміжним конституeнтом є інфінітив..
30. Серед речень суцільної вибірки було виділено шість моделей послідовностей у трьохчленних конструкціях з першим і третім конституентами в індикативі. Найбільш частотною є модель "Präsens-Infinitiv-Präsens" - 31 випадків (25,4%). Найменш частотна модель "Präsens-Infinitiv-Perfekt" зустрілась в прикладах суцільної вибірки 5 разів (3,6%). (див таблицю XV, стор. 47)
 31. Кількісні характеристики моделей трьохчленних дiєслівних послідовностей з першим, третім або обома конституентами умовного способу дозволяють зробити висновок, що за абсолютною частотністю переважає модель з першим конституeнтом в Рräteritum i третім - Präteritum-Konjunktiv (30 випадків). Найменш частотними є моделі "Präsens-Präteritum Konjunktiv", "Präteritum Konіunktiv-Präsens", ,"Рräsens-Perfekt Konjunktiv" (2,8%). Взагалі було виділено 9 моделей даних послідовностей. (див. таблицю XVI, стор. 49)

Список використаної літератури
1.	Абрамов Б.А. Теоретическая грамматика немецкого языка. Сопоставительная типология немецкого и русского языка. - М.: Владос,  2001. - 242 с.
2.	Адмони В.Г. Синтаксис современного немецкого языка: Система отношений и система построения. - Л.: Наука, 1973. - 366 с.
3.	Биренбаум Я.Г. Сложноподчиненное предложение в современном английском языке. Автореферат дис. на стиск. уч.  степ. докт. филол. наук. -  Магнитогорск, 1980. - 147 с.
4.	Верховская И.П. Видо-временные формы в английском сложноподчиненном предложении. - М.: Высшая школа, 1980. - 111 с. 
5.	Гулыга Е.В. Теория сложноподчиненного предложения в современном немецком языке. - М.: Высшая школа, 1971. - 207 с.
6.	Гулыга Е.В., Шендельс Е.Й. Грамматико-лексические поля в современном немецком языке. - М.: Высшая школа, 1969. - 265 с.
7.	Девкин В.Д. Вопросы лексики, граматики и фонетики немецкого языка. Сборник трудов. - М., 1974. – 259 с. 
8.	Джабаров А.К. К вопросу о функционально-стилистической характеристике бессоюзных придаточных дополнительных предложений в современном английском языке. Сб. научн. тр./Ташк. ун-т, 1979, №587,95-108 с.
9.	Диденко А.С. Система гипотаксиса немецкого языка в гноcеологическом аспекте. - Краснодар: Кубанский гос-ный универсистет. 1977. - 107 с.
10.	Зиндер Л.Р., Строева Т.В. Современный немецкий язик. Теоретический курс. - М.: Изд-во лит. на иностр. яз., 1957. - 420 с.
11.	Иванова И.П. О свободном и формальном согласовании времен в современном английском языке.: Исследвание по англ филологии - Изд-во Ленингр. ун-та,1958, вып.1, 137-152 с.
12.	Иофик Л.Л. Некоторые особенности сложноподчиненного предложения в современном английском языке.// Ученные записки Ленингр.ун-та №233. Серия филол. наук, вып.36, 1958. - 88-106 с.
13.	Иофик Л.Л. Сложное предложение в новоанглийском языке. - Л., 1968. - 214 с.
14.	Козюченко Л.В. Система значений придаточных предложений, вводимых союзом that в составе сложноподчиненного предложения. Авторефер. дис. канд. филол. наук. - Л., 1976. - 25 с.
15.	 Лебенок В.М. Последовательность глагольных форм в сложных предложениях с объективными первичными структурами предикации в современном английском языке: Дис. канд. филол. наук. - Одесса, 1984. -   266 с. 
16.	Миллер Е.Н. Порядок слов в немецком и русском языках. - Алма - Ата: [Б.И.], 1977. - 82 с.
17.	Морозова И.Б. Парадигматический анализ структуры и семантики элементарных коммуникативных единиц в свете гештальт-теории. – Одесса.: Печатный дом, 2009.-С.383
18.	Москальская О.И. Грамматика немецкого языка. - М.: Академия, 2004. - 352 с.
19.	Нарустранг С.В. Практическая грамматика немецкого языка. - С.- Петербург; Союз, 1998. - 268 c.
20.	Полищук Г.Д. Союзное и бессоюзное подчинение дополнительных придаточных предложений в английской диалоговой речи. // Научн. труды, Красноярский гос. пед. инст-т, вып. № 50, 1967. - 132-151 с.
21.	Поспелов Н.С. Сложноподчиненное предложение и его типы. //Вопросы языкознания. - 1959. №2. - 19-27 с.
22.	Прокопчук А.А. Сложноподчененное предложение и текст. - Харьков: Основа, 1990. - 190 с.
23.	Приходько А.М. Синтаксис складного речення для германістів. - Запоріжжя: ЗДУ, 1998 - 285 с.
24.	Селіванова О.О. Сучасна лінгвістика: Термінологічна енциклопедія. - Полтава: Довкілля, 2006. - 717 с.
25.	Толкачев А.Д. Содержательная основа организации сложноподчиненного предложения. // Вопросы романо-германского языкознания. - Рязань, 1970. - 78-88 с.
26.	Чумаков А.Н. Грамматический статус и употребление простых двусоставных неэллиптических предложений и компонентов в современном немецком языке: Дис. кан. филол. наук.  - Одесса, 1989. - 159 с.
27.	Шендельс С.И. Практическая грамматика немецкого языка. - М.: Высш.  школа, 1988. - 415 с.
28.	Bühler K. Sprachtheotie. - Jena, 1934. - 498 s. 
29.	Bussmann, Hadumod Lexikon der Sprachwissenschaft. - Stuttgart: Kröner Taschenausgabe, 1983. - 896 s.
30.	Duden. Grammatik der deutschen Gegenwartssprаche - Bd. 4-Mannheim: Dudenverlag, 1998. - 912 s. 
31.	Engel U. Syntax der deutschen Gegenwartssprache. - Berlin: E. Schmidt, 1977. - 326 s.
32.	Forsgen K.A. Satzarten, Satzglieder. Münster: Nodus - Publ., 1992. - 326 s.
33.	Francis W.N. The Structure of American English. - N.Y.: The Ronald Press Co., 1958. - 614 s.
34.	Langenscheidts Groвworterbucb. Deutsch als Fremdsprache. - Berlin: Langenscheidt, 1998. - 1216 s. 
35.	Meyers Jugendlexikon. - Mannheim: Meyers Lexikon, 1994. - 672 s.
36.	Müller B. Der Satz. Definition und Sprachtheoretischer Status. - Tübingen: Niemeyer, 1985. - 538 s.
37.	Kastell K. Dr. Holl und die gelähmte Kollegin / Katrin Kastell. - Berlin: Henke. Bastei, 2003. -163 s.
38.	Schlink B. Der Vorleser. - Zürich: Diogenes Verlag AG, 1995. -208 s.
39.	Schneider R. Schlafes Bruder. Roman. - Leipzig: Reclam Verlag Leipzig, 1996.- 204 s.
40.	Timm, Uwe. Nicht morgen, nicht gestern. Köln: Kiepenheuer & Witsch, 1999. -321 s.
41.	Wolf, Christa. Was bleibt. Ost-Berlin/Weimar: Aufbau-Verlag, 1990. -382 s.
42.	Wöllstein - Leisten A. Deutsche Satzstruktur. Tübingen; Stauffenburg Verlag, 1997. - 136 s. 
СПИСОК ДЖЕРЕЛ
43.	 Thomas von Steinaecker, Wallner beginnt zu fliegen. - Frankfurt am Main: Frankfurter Verlagsanstalt, 2007. - 366 S.
44.	Martin Mosebach, Der Mond und das Mädchen. - München, Carl Hanser Verlag, 2007. - 192 S.
45.	Michael Köhlmeier. Abendland. - München: Carl Hanser Verlag, 2007. - 780 S.
46.	Thomas Glavinic. Das bin doch ich. - München: Carl Hanser Verlag, 2007. - 240 S.
47.	Ingo Schulze. Neue Leben. - Berlin: Berlin Verlag, 2005. - 752 S.
48.	Sasa Stanisic. Wie der Soldat das Grammofon repariert. - München: Luchterhand Literaturverlag, 2006. - 320 S.
49.	Ilija Trojanow. Der Weltensammler. - München: Carl Hanser Verlag, 2006. - 477 S.
50.	Martin Walser. Angstblüte. - Reinbek: Rowohlt Verlag, 2006. - 477 S.
51.	Katharina Hacker. Die Habenichtse. - Frankfurt am Main: Suhrkamp Verlag, 2006. - 308 S.L
52.	Liv Winterberg.  Vom anderen Ende der Welt. - München: Carl Hanser Verlag, 2011. - 448 S.